Blog
SkriveBLOGade
![](/sites/default/files/styles/spot/public/nisse4_0.jpg?itok=H0CNn86m)
Jeg er røget ned med en særdeles ondskabsfuld omgang skriveblokade. Timingen er elendig, for jeg SKAL blogge – det har jeg lovet. Problemet er, at der er totalt stille inde i min knold lige nu, sådan helt, helt apoplektisk stille. I nat lå jeg febrilsk og feberagtigt og afsøgte min hjerne for temaer, der kunne være interessante og ligesom have den der almene appel, der gør bloggen bare en lille smule relevant, nærværende og interessant at læse på et site, der hedder ”Litteratursiden”. Således lå jeg badet i sved og tænkte på prisen på bøger, e-bogens trussel mod papir bogen (hæhæ), lyrik (nørdet), jul, miljø, øhm krig og våben og æhhh vand der tørrer ud og Eliots Wasteland og min kæreste er gravid og hende ELSKER jeg og hun får mig til at smile men det kan jeg jo ikke skrive om for så bliver det garanteret for personligt og uvedkommende (hey jeg bliver snart FAR) for andre at læse og min overbo LARMER og lyden af varmen der udvider metalliske radiatorrør er sådan set heller ikke værd at skrive (hjem) om selv om der er noget grundlæggende foruroligende, ligefrem angstprovokerende over, at ændringer i temperatur kan få tunge støbejernsradiatorer til at UDVIDE sig og skifte form imens man prøver at sove og (lydløst / identitetsannullerende) gå i ét med sengen og jeg kan heller ikke tillade mig (føler jeg) at skrive om, hvordan jeg i nat prøvede at lægge mig ind til min trygt sovende, tungt snorkende kæreste (det har hun aldrig gjort før – det må have noget med barnet at gøre: Gad vide om den bliver lykkelig sådan en lille én? Kan den mon høre mig? Jeg prutter på sådan en helt vild co2 udledende måde om natten og kommer til at fnise) i håbet om at varmen fra hende kunne få mig til at falde i søvn, for det ville da være totalt ULÆSELIGT, og jeg kan heller ikke blogge om, hvordan det er sært ildevarslende at høre (efter at overboen endelig er gået til ro og holdt op med kaste med ting (hvorfor gør han det? Hvad fanden har han gang i? What’s he building in there?) og rørene i radiatoren er holdt op med at knage og buldre og jamre sig) solsorte gå i gang med at SKRIGE hysterisk udenfor for det er sgu’ da december og så meget kan klokken da ikke være og jeg tror aldrig jeg har hørt fuglesang i Danmark i Århus på Trøjborg i DECEMBER klokken fem om morgenen (eller seks?) og det er sådan lidt Shakespeare-agtigt, hvor noget er gået af led og spøgelser hvisker om mord og uretfærdighed og Helvedesild og kosmisk ubalance der kun kan genoprettes med BLOD (Åh gulp! Åh hjælp!), nej, nej, NEJ, det ville være for langt ude at skrive om i en blog (endda en REDAKTIONSblog) på et site om litteratur, men noget skal man jo skrive, det har jeg jo lovet for dælen, eiiii chihuahua, og gad vide hvad det er for en verden mit barn skal vokse op i og så kommer jeg til at tænke på SE7EN og hvad jeg mon skal lave når jeg en gang er færdig her på Litteratursiden (15. januar ophører min kontrakt) og mit barn skal dælme have en far der har et arbejde og kan sikre det en tryg opvækst og måske skal vi stikke af til udlandet som vi har talt om så tit og så kom jeg til at tænke på den gang i Manila med Thomas for nogle år siden hvor jeg bare var stiv 11 dage i træk og hvor det hele var lige ved at knække men hvor vi selvfølgelig overlevede og jeg kom sikkert hjem til min kæreste igen og hende nonnen i lufthavnen, der bare virkede så rolig og fattet som om INTET VAR HÆNDT selv om jeg havde siddet i en lastbil med nogle skumle gangstertyper i over en time og været lige ved at skdie i bukserne af skræk og det var så tæt på (tror jeg), nej, nej, det ville være en smule vanvittigt at blogge om, så jeg ved ikke hvad jeg skal gøre, for man kan ikke skrive om den slags for det er helt uden for kategori, og dét som er midt i mellem kasserne er lidt skævt og uhyggeligt og det skaber overhovedet ikke julestemning, den slags, og det hører jo ikke rigtig (faktisk overhovedet IKKE) hjemme her på redaktionens blog. Så hvad dælen gør man, når man nu lider af skriveblokade? Jeg tror, jeg vil prøve at forberede mig lidt bedre næste gang… Sorry…Og undskyld billedet af nissen - havde ikke fantasi til andet
![](/sites/default/files/styles/spot/public/nisse4_0.jpg?itok=H0CNn86m)
Jeg er røget ned med en særdeles ondskabsfuld omgang skriveblokade. Timingen er elendig, for jeg SKAL blogge – det har jeg lovet. Problemet er, at der er totalt stille inde i min knold lige nu, sådan helt, helt apoplektisk stille. I nat lå jeg febrilsk og feberagtigt og afsøgte min hjerne for temaer, der kunne være interessante og ligesom have den der almene appel, der gør bloggen bare en lille smule relevant, nærværende og interessant at læse på et site, der hedder ”Litteratursiden”. Således lå jeg badet i sved og tænkte på prisen på bøger, e-bogens trussel mod papir bogen (hæhæ), lyrik (nørdet), jul, miljø, øhm krig og våben og æhhh vand der tørrer ud og Eliots Wasteland og min kæreste er gravid og hende ELSKER jeg og hun får mig til at smile men det kan jeg jo ikke skrive om for så bliver det garanteret for personligt og uvedkommende (hey jeg bliver snart FAR) for andre at læse og min overbo LARMER og lyden af varmen der udvider metalliske radiatorrør er sådan set heller ikke værd at skrive (hjem) om selv om der er noget grundlæggende foruroligende, ligefrem angstprovokerende over, at ændringer i temperatur kan få tunge støbejernsradiatorer til at UDVIDE sig og skifte form imens man prøver at sove og (lydløst / identitetsannullerende) gå i ét med sengen og jeg kan heller ikke tillade mig (føler jeg) at skrive om, hvordan jeg i nat prøvede at lægge mig ind til min trygt sovende, tungt snorkende kæreste (det har hun aldrig gjort før – det må have noget med barnet at gøre: Gad vide om den bliver lykkelig sådan en lille én? Kan den mon høre mig? Jeg prutter på sådan en helt vild co2 udledende måde om natten og kommer til at fnise) i håbet om at varmen fra hende kunne få mig til at falde i søvn, for det ville da være totalt ULÆSELIGT, og jeg kan heller ikke blogge om, hvordan det er sært ildevarslende at høre (efter at overboen endelig er gået til ro og holdt op med kaste med ting (hvorfor gør han det? Hvad fanden har han gang i? What’s he building in there?) og rørene i radiatoren er holdt op med at knage og buldre og jamre sig) solsorte gå i gang med at SKRIGE hysterisk udenfor for det er sgu’ da december og så meget kan klokken da ikke være og jeg tror aldrig jeg har hørt fuglesang i Danmark i Århus på Trøjborg i DECEMBER klokken fem om morgenen (eller seks?) og det er sådan lidt Shakespeare-agtigt, hvor noget er gået af led og spøgelser hvisker om mord og uretfærdighed og Helvedesild og kosmisk ubalance der kun kan genoprettes med BLOD (Åh gulp! Åh hjælp!), nej, nej, NEJ, det ville være for langt ude at skrive om i en blog (endda en REDAKTIONSblog) på et site om litteratur, men noget skal man jo skrive, det har jeg jo lovet for dælen, eiiii chihuahua, og gad vide hvad det er for en verden mit barn skal vokse op i og så kommer jeg til at tænke på SE7EN og hvad jeg mon skal lave når jeg en gang er færdig her på Litteratursiden (15. januar ophører min kontrakt) og mit barn skal dælme have en far der har et arbejde og kan sikre det en tryg opvækst og måske skal vi stikke af til udlandet som vi har talt om så tit og så kom jeg til at tænke på den gang i Manila med Thomas for nogle år siden hvor jeg bare var stiv 11 dage i træk og hvor det hele var lige ved at knække men hvor vi selvfølgelig overlevede og jeg kom sikkert hjem til min kæreste igen og hende nonnen i lufthavnen, der bare virkede så rolig og fattet som om INTET VAR HÆNDT selv om jeg havde siddet i en lastbil med nogle skumle gangstertyper i over en time og været lige ved at skdie i bukserne af skræk og det var så tæt på (tror jeg), nej, nej, det ville være en smule vanvittigt at blogge om, så jeg ved ikke hvad jeg skal gøre, for man kan ikke skrive om den slags for det er helt uden for kategori, og dét som er midt i mellem kasserne er lidt skævt og uhyggeligt og det skaber overhovedet ikke julestemning, den slags, og det hører jo ikke rigtig (faktisk overhovedet IKKE) hjemme her på redaktionens blog. Så hvad dælen gør man, når man nu lider af skriveblokade? Jeg tror, jeg vil prøve at forberede mig lidt bedre næste gang… Sorry…Og undskyld billedet af nissen - havde ikke fantasi til andet
Kommentarer