Anmeldelse
Den blå digters kone af Lone Theils
- Log ind for at skrive kommentarer
![](/sites/default/files/styles/spot/public/den_blaa_digters_kone_af_lone_theils_0.jpg?itok=0ty5CXWt)
Anden del af serien med journalisten Nora Sand går tæt på flygtningesituationen og er samtidig en spændende krimi med et godt plot.
Under flugten fra Iran til England bliver den kendte digter Manash Ishmail skilt fra sin kone. Og ved et uheld ender Manash i Danmark, hvor han står uden netværk i et asylcenter. Han kan ikke få fat i sin engelske forlægger, der ellers skulle stå klar med en lejlighed og hjælp i forbindelse med flugten. Hvad er der gået galt? Og hvor er Manash’ kone, Amina? Mange aviser vil give deres højre arm for et interview med den kendte digter, men normalt er det ikke noget, Manash ønsker at give. Han er en meget privat og sky person. Men da Globalts kulturredaktør kontakter ham, søger han informationer om bladet og finder frem til, at de har en korrespondent i London – og hermed udklækker han en plan om, at han giver et eneste interview til Nora Sand, mod at hun opsporer Amina i England. Men kan Nora klare det, når hun kun har én ledetråd?
I starten var jeg lidt nervøs for, om denne krimi skulle vise sig at være lidt for politisk i forhold til den gode historie. For meget politik og for meget lighed med nutiden kan i visse tilfælde gå ud over en krimis flow og plot. Særligt kapitlerne i begyndelsen af bogen går meget tæt på flygtningesituationen og den måde, hvorpå nogle bliver anset for at være bekvemmelighedsflygtninge. Men da den værste harme er kommet ud, går historien videre til at være en sand krimi fyldt med spænding, personjagt og et godt plot. Nora Sand er en fin hovedperson, der både har sine gode og dårlige dage. Man kommer til at holde med og af hende. De øvrige personer er også beskrevet så rammende, at man sagtens kan forestille sig deres liv og problemer.
'Den blå digters kone' skriver sig pænt ind i rækken af danske femi-krimier, og den kan sammenlignes med både Elsebeth Egholms Dicte-serie og Sara Blædels serie med Louise Rick. Sammenligningen ligger lige for, da der er nysgerrige journalister med i alle tre serier. Er man til denne type bøger, kan man roligt tilbringe en dag i selskab med Nora Sand og co. Bogen får min varmeste anbefaling og kan sagtens læses uafhængigt af forgængeren.
- Log ind for at skrive kommentarer
![](/sites/default/files/styles/spot/public/den_blaa_digters_kone_af_lone_theils_0.jpg?itok=0ty5CXWt)
Anden del af serien med journalisten Nora Sand går tæt på flygtningesituationen og er samtidig en spændende krimi med et godt plot.
Under flugten fra Iran til England bliver den kendte digter Manash Ishmail skilt fra sin kone. Og ved et uheld ender Manash i Danmark, hvor han står uden netværk i et asylcenter. Han kan ikke få fat i sin engelske forlægger, der ellers skulle stå klar med en lejlighed og hjælp i forbindelse med flugten. Hvad er der gået galt? Og hvor er Manash’ kone, Amina? Mange aviser vil give deres højre arm for et interview med den kendte digter, men normalt er det ikke noget, Manash ønsker at give. Han er en meget privat og sky person. Men da Globalts kulturredaktør kontakter ham, søger han informationer om bladet og finder frem til, at de har en korrespondent i London – og hermed udklækker han en plan om, at han giver et eneste interview til Nora Sand, mod at hun opsporer Amina i England. Men kan Nora klare det, når hun kun har én ledetråd?
I starten var jeg lidt nervøs for, om denne krimi skulle vise sig at være lidt for politisk i forhold til den gode historie. For meget politik og for meget lighed med nutiden kan i visse tilfælde gå ud over en krimis flow og plot. Særligt kapitlerne i begyndelsen af bogen går meget tæt på flygtningesituationen og den måde, hvorpå nogle bliver anset for at være bekvemmelighedsflygtninge. Men da den værste harme er kommet ud, går historien videre til at være en sand krimi fyldt med spænding, personjagt og et godt plot. Nora Sand er en fin hovedperson, der både har sine gode og dårlige dage. Man kommer til at holde med og af hende. De øvrige personer er også beskrevet så rammende, at man sagtens kan forestille sig deres liv og problemer.
'Den blå digters kone' skriver sig pænt ind i rækken af danske femi-krimier, og den kan sammenlignes med både Elsebeth Egholms Dicte-serie og Sara Blædels serie med Louise Rick. Sammenligningen ligger lige for, da der er nysgerrige journalister med i alle tre serier. Er man til denne type bøger, kan man roligt tilbringe en dag i selskab med Nora Sand og co. Bogen får min varmeste anbefaling og kan sagtens læses uafhængigt af forgængeren.
Kommentarer